Neko je ovde.
Ne blizu.
Nevoljno.
Osećam rezervisanost.
U čemu je problem Henry?
Previše uspomena, previše patnje.
Previše... tuge.
Ko god da je tu sa tobom,
reci im da progovore Henry.
Reci im da priđu bliže.
Mislim da znam ko je to, Madam Blanche.
Mislim da znam šta je zabrinjava.
Nju, kažete? Nemojte se mešati, gospođice Rainbird.
Ne želim da vi radite Henry-jev posao za njega.
Sada, hajde da uradimo to, ljubavi moja. Zbog toga smo večeras ovde.
Da pomognemo mojoj prijateljici da se oslobodi svoje patnje.
Ona ima pravo da svake večeri odmori svoju umornu glavu na jastuku
i spava pravednim snom anđela.
K-kako ste znali za moje probleme sa spavanjem?
Ko vam je rekao?
Njene noći se ne mogu nastaviti ovako u nedogled.
J-ja nikada nikome nisam rekla za svoje noćne more.
- Kako ste mogli - - Ko je ta osoba koja stiže
večeras u naše društvo, ali se ne usuđuje da nam priđe bliže?
To je ona. To je moja sestra, Harriet.
- Mora da je ona. - Ona ostaje na distanci,
Julia Rainbird, jer ne oseća
još uvek vašu ljubav ili dobrotu.
Vas okružuje sebičnost.
Više ne mogu da podnesem ništa od nje.
Iz noći u noć dolazi u moje snove.
Cvili, žali se, pokušava da me natera da se osećam krivom,
kao da ja i sama ne znam šta je dobro, a šta loše.
Recite joj da znam šta mora da se uradi.
Godinu dana čekam da to uradim.
Ali ja, Julia Rainbird, sam ta koja je donela odluku.
Nije mi potrebna ona da bi me naterala!
Svojim ružnim rečima u mojim ružnim snovima su učinili da se osećam loše.
Recite joj da prekine, da ode i ostavi me na miru.
O, ne. Ne, ne. Ne puštajte je da ide!
- Ne pištajte je da ode. - Harriet?
Harriet, ostani sa nama, Harriet.
Vaša sestra iz dubine duše želi da govori sa vama.
- Šta nije u redu? Šta je to?
Kaže " tako dugo sam čekala
da te čujem, Julia.
Bila sam tako nesrećna bez tebe."
To si ti, Harriet.
O, tako mi je žao!
N-nikada nisam trebala da te nateram da to uradiš.
O, to je sada sve prošlost.
Ali ja ću učiniti sve što mogu da se iskupim.
Naći ću tvog sina, ako je još uvek živ.
I uzeću ga u svoje naručje i voleću ga
kao da sam ti, jadna moja, Harriet.
I ja ću - učiniću ga jednim od nas.
I daću mu sve. Sve!
Daleko.
Tako, tako daleko.
A-ali ona mi je potrebna. Potrebna mi je njena pomoć.
Ne mogu to sama da uradim.
Vidite, potrebno mi je njeno sećanje.
To je bilo pre 40 godina i ja ne znam gde je dete dato
ili kome je dato.
Ja ne znam gde je on sada ili ko je on.
Pravo merilo ljubavi Julia-e Rainbird
ogleda se u tome šta je spremna sada da uradi,
uz vašu pomoć i naravno, uz moju
i svih onih dalekih dragih osoba
koje su odvojene od nas.
Mi ga razumemo. Zar ne, gospođice Rainbird?
O, da. Da naravno. Spremna sam da učinim sve. Baš sve.
Na kraju će biti sreća.
Suze prošlosti će pomoći, pustom srcu da procveta.
Zbogom, Julia Rainbird! Zbogom, Blanche.
Zbogom.
- Madam Blanche! Da li ste dobro?
O, to je bilo -
Šta se za ime sveta ovde dešavalo?
Mada se osećam propisno iscrpljeno.
- Zar se ne sećate šta se dogodilo? - Mm-mm.
Ne sećam se detalja, gospođice Rainbird, samo suštine, ako znate na šta mislim.
Pretpostavljam da mi možete reći suštinu.
O pa, pitam se -
Mogu li da vas zamolim za gutljaj nečega? Sa-samo -
O, naravno. Šta bi ste želeli?
O, duplu dozu bilo čega-
- Gutljaj tog šerija bi bio dobar. - O, da. Naravno.
Hvala vam.
Sada mi recite čega se sećate sa seanse.
- Ukratko? - Molim vas.
Pa -
Pre oko 40 godina, vi ste sredili da
dete vaše sestre Harriet bude odvedeno bez traga.
I sada vam vaše noćne more i nečista savest govore
da pronađete tu odraslu osobu, uvedete ga u porodicu
I date mu svoje bogatstvo.
- Odlično. - Hvala vam.
A zašto sam ja naterala moju sestru da se odrekne deteta?
Pretpostavljam da je dete bilo - vanbračno, gospođice Rainbird.
Ne želim da me smatrate puritankom, Madam Blanche.
Ali pre 40 godina, neudata majka
nije bila tako uobičajena stvar kao danas.
A u porodici kao što je bila naša,
zataškavanje takvog skandala bi koštalo suviše mnogo.
Razumem.
A ja sam još uvek veoma staromodna
i veoma zaštitnički nastrojena prema imenu Rainbird,
da bih izgubljenog naslednika pre tražila
privatnim i tajanstvenim metodama,
nego da odem u detektivsku agenciju
i dam oglas u novine.
Veoma mudra odluka, gospođice Rainbird.
Sada bi, pretpostavljam trebalo da pređemo na stvar
zbog koje sam poslala po vas.
Ja imam 78 godina.
Želela bih da odem u grob čiste savesti.
Posebno sada kada znam da je moj jedini naslednik tamo negde,
lišen mojom zaslugom njegovog prava na ime Rainbird-ovih.
Hoćete li mi pomoći svojim moćima?
Ako, iz dubine srca zaista verujete da ja to mogu,
mislim da smo obe dužne da pokušamo, gospođice Rainbird.
Ne, ja sam prestara da pokušavam.
Jedva mi je preostalo dovoljno vremena za rezultate!
Nađite ga za mene, Madam Blanche. Koristite taj duh koji kontrolišete, vašeg Henry-ja.
Doprite do moje sestre.
Pronađite njenog sina, ko god da je, gde god da je,
i ja ću vam platiti 10000$.
Re-
Samo ako zaista to želite, gospođice Rainbird.
Ali hajde da ne razmišljamo o tome kao o isplati meni.
Postoji mnogo slučajeva dragih mom srcu,
kojima je potrebno svo milosrđe koje svet može da ponudi.
Nemate pojma kako je osvežavajuće za ženu mog bogatstva
da nađe nekoga ko smatra novac tako nepotrebnim.
Hvala vam.
Pa, sada, smatram da je naš dogovor završen.
O-ovo je moje vreme vreme za krevet.
Moram napustiti vaše divno društvo.
Ovo je bilo veče koje neću zaboraviti, gospođice Rainbird.
Gledajte na to kao da ste učinili dobro delo.
I uz rizik da se ponavljam,
nadam se da nećete zaboraviti
da niko, apsolutno niko,
na treba da zna za našu potragu.
Ime Rainbird-ovih mora ostati zaštićeno.
Moje usne su zapečaćane.
U tom slučaju, reći ću vam doviđenja i hvala vam na dolasku.
- Pa kako je prošlo? - Osim toga što mi je Henry upropastio glas, dobro.
- Ubistvo. - Da, da. Znam.
- Pa kako je prošlo? - Upecana je, čeka da bude izvučena.
Još jedna tvoja sardina sa 25$?
Ne. Ova je velika George. Sjajni veliki kit.
Pa, hajde. Daj.
Pazi na put. Ne požuruj me.
OK, Blanchie.
Kreni pravo ka vrhu.
Pa, bilo je veoma jednostavno.
Henry je došao kod mene iz sveta duhova, šapućući,
Ova žena ima probleme sa spavanjem.
Od tada, stvari su išle prirodnim, logičnim tokom.
A-ha! Opet sam ti pomogao draga, zar ne?
Ne. O čemu ti to govoriš, George?
Kako to misliš, o čemu ja to govorim?
Ti prokleto dobro znaš o čemu ja govorim.
Sve te informacije koje sam iščeprkao brbljajući sa lokalnim apotekarom
o tome kako ga ona izluđuje
pokušavajući da dobije tablete za spavanje bez recepta!
To mi je moglo biti veoma, veoma korisno.
Zašto mi nisi rekao?
Kako to misliš, zašto ti nisam rekao?
Rekao sam ti. Prokleto dobro znaš da sam ti rekao.
Ne, ti uvek misliš da si mi nešto ispričao, a ustvari si zaboravio.
Morala sam da prođem kroz sve i svašta sa Henry-jem.
Henry, malo sutra. To sam bio ja.
Uvek sam to ja.
Bez mojih otkrića, ti bi bila medium otprilike kao i parče šunke.
Gadno. Gadno, gadno.
Muka mi je i umoran sam od toga da me držiš za moje kristalne kugle.
Ne mešaj svoje kristalne kugle u ovo, George.
Ne, ne mešaj Henry-ja u ovo i sačuvaj ta sranja za svoje mušterije.
Ljubomoran si na njega, zar ne?
O, molim te, Blanche.
Sviđa mi se tvoja ljubomora. Problem je u tvojoj vožnji.
Hej, slušaj. Ja sam bio glumac, na taksista.
Mogu da izigravam taksistu, ali i te kako dobro znam da ne moram da vozim kao oni.
Pa, dok ne budem dobila pare od Julia-e Rainbird,
bojim se da ćeš morati da nastaviš da izigravaš taksistu.
Nijedno od nas dvoje ne izgleda raspoloženo da umre od gladi.
Pa, kako misliš da naplatimo taj novac?
Koliko je ta Rainbird-ova spremna da ispljune?
Takođe ćeš morati da nastaviš da izigravaš privatnog detektiva.
Hriste, ne! Dosta sam izigravao privatnog detektiva.
Hriste, da! Sada, George,
prekini sa bogohuljenjem.
Želiš li da osetiš pod prstima deset cigli?
Sačekaj trenutak, Blanche.
- Da li si rekla deset cigli? - Mm-hm.
- Deset hiljada? - Mm-hm.
- Dolara? - Dolara George!
Sada, Blanche, imaš li ikakvu ideju
šta ja i ti možemo da uradimo sa deset cigli?
Mm-hm. Možemo čak i da se venčamo.
Zašto uvek moraš sve da upropastiš?
O, baš mi laskaš?
Pa, kakav je dogovor? Šta treba da uradimo?
Ispričaću ti sve kasnije, u krevetu.
Ma hajde, Blanche. Nagovesti mi.
Samo malo... predigre.
U redu. Da nađemo jednog čoveka. To je sve.
Pa, morali smo da radimo i gore stvari. Kako se on zove?
Hmm. Ah... niko ne zna.
Pa, ko je on? - U tome i jeste problem. Niko ne zna.
- Gde je on? - Niko ne zna.
Pa, za ime Boga! Kako to misliš, niko ne zna, Blanche?
Niko ne zna njegovo ime, ili gde je on, ili ko je on?
Pa, George, prekini da vičeš.
Postoji mogućnost da jedna osoba zna.
- Pa, ko je to? - Julia Rainbird mi ga nije pomenula.
Na sreću, njena prijateljica Ida Cookson jeste.
- Pa, ko je to? - Šofer porodice Rainbird.
Pa, sada pričaš kako treba. Sada možemo da nastavimo.
Problem je - Pa
on je mrtav već 25 godina.
O, za ime Boga, Blanche -
O, ne, ne, ne, ne, ne, prekini da se nerviraš George,
ili u našem vodenom krevetu neće noćas baš biti zabavno.
Kao glumac, ti bi trebalo da znaš, da će nerviranje da upropasti predstavu.
Ne treba da brineš o mojoj noćašnjoj predstavi.
Čak šta više, ove posebne večeri,
publika će biti na nogama.
Ona je ovde. Ne, ne muškarac. Žena je.
U redu. Pratite me.
Sve dok imaš Victor-a Constantine, ne možemo ti ništa,
tako da možeš da skloniš tu stvarčicu.
Ti sebe zoveš "trgovcem",
pa smo mislili da si muškarac.
Mislim da ipak zaslužujemo neki dokaz da je žrtva još uvek živa.
Svi radio aparati su uklonjeni iz helikoptera kao što si tražila.
Gospodin Constantine će biti nesvestan ali u savršenom stanju kad ga preuzmete.
Samo ga pustite da odspava.
U redu naredniče, upalite svetlo.
- Ne pokušavaj da ispadneš heroj. - Da, gospodine.
Pa, mi smo uradili naš deo.
Gde idemo?
Ni jedna prokleta greška.
Koliko daleko idemo?
Vaša je sreća da je žrtva još uvek kod vas.
Ništa ne bih voleo više nego da vas izbacim iz ovoga na glavu.
Sigurno ste isplanirali ovo putovanje, zar ne?
Kladim se da ta stvarčica nije čak ni napunjena.
Igralište za golf, a?
Brilijantno. Apsolutno savršeno.
Noge me ubijaju. Ove proklete štikle od petnaest santimetara.
Ja volim visoke žene.
Svi vole visoke žene.
U stvari, uskoro će svi tražiti visoku ženu.
Osim što se mnogo žališ,
šta si radila u poslednje vreme?
O, ništa posebno. Pokupila sam otkup, i slično.
Da li si videla nekoga, uh, koga znamo?
Dva čoveka koji izgledaju kao policajci i treći koji mora da je iz FBI-a.
Petljala si se sa najprijatnijim ljudima.
Bolje nego kućni poslovi.
- Da li si im išta rekla? - Ni reč.
Sada vidiš, dušo?
Rekao sam ti da možeš da naučiš da držiš usta zatvorenim, ako pokušaš.
Pogledaj ko je ovde.
Mm. Da li je neko skoro video visoku plavušu u blizini?
Nestala je, puf! Kome ona još treba?
Meni. Barem još jedanput.
Daj da stavim to ovde, draga.
Gospodin Constantine nam je ostavio nešto vina.
Mislim da on ne voli uvoznu robu.
Uh - To je verovatno moja teletina sa sirom.
- Bojim se da sam je prekuvala. - On voli da jede u sobi sa pogledom.
Znaš kako su bogataši izbirljivi.
Ne zaboravi to da isprazniš.
Zar ne misliš da je pražnjenje ekoloških toaleta
ispod dostojanstva kolekcionaru nakita.
- Cena koju moraš platiti za greh, Arthur-e. - Uradiću to sutra.
Nikada ne ostavljaj za sutra
ono što možeš da isprazniš večeras. - Kučko.
Arthur-e, kakav je Amsterdam?
O, mnoštvo kanala.
Mnoštvo smežuranih matoraca
sa lukavim očima, koji sede okolo presipajući iz šupljeg u prazno.
Videćeš.
Ne znam šta me je spopalo večeras. Tresem se od glave do pete
Rekao sam ti da će biti opasno, zar ne?
Prvo ti bude muka.
Onda, kada prođeš kroz to, čini ti se veoma,
veoma dobro.
- Dragi, to je - - Hm?
Sve to je bilo suviše lako. To je ono što me plaši.
Sjajno isplanirano.
Nemaju ni jedan jedini trag koji bi mogli da prate.
Šta sa ketaminom pomoću koga smo ga uspavali?
Ako doktor Vogel nije primetio da mu nedostaje za šest meseci od kada sam vadio umnjak,
neće ni sada primetiti.
Nemoj da raspremaš tamo. Hajdemo u krevet.
- Umoran? - Mm-mm. Sve me boli.
Kako sam ti ikada dozvolila da me uvališ u sve ovo?
Mislila sam da sam se zaljubila u tebe zato što mi je bila potrebna neka sigurnost.
Pa pretpostavljam da si loša u proceni karaktera.
- Gde si stavio dijamant, dragi? - Tamo gde svi mogu da ga vide.
- Nisi valjda. - Jesam.
- Hoćeš li mi reći gde? - Prvo ćeš morati da me mučiš.
O! To i nameravam.
Za par minuta.
Sada, uz dužno poštovanje prema FBI-u i istražnom birou,
ja nemam vremena za igre.
Sada, gospodo, da ne bi smo to zaboravili ja sam silom udaljen od ovog stola.
Imam mnogo posla da uradim.
Sada, koliko puta moramo da prolazimo kroz ovu prokletu stvar?
Sve dok ne smislimo nešto, gospodine Constantine.
To je glup način za rešavanje kidnapovanja.
Gospodine Constantine, vi niste prva žrtva. Postojale su i druge.
U redu, u redu. Ali moje svedočenje vam ništa neće pomoći.
- To nikada ne znate. - Znam.
U redu. Floyd?
Sada. Podzemna garaža.
- Prepuna kolima. - Zvuci?
- Ljudi, iza mene. - Da li je to bio muškarac ili žena?
- Ne znam. - Muškarac ili žena?
- Muškarac. - Šta je onda bilo?
Nešto me je ubolo u rame. Počeo sam da se okrećem.
Eh - I probudio sam se u sobi.
Da i šta ste čuli? - Unutra ili spolja?
Soba je bila zvučno izolovana.
Nikada nisam čuo ništa sem bestelesnog glasa sa zvučnika.
- Opišite ga. - Ali to sam već uradio.
Ponovo.
To je bio muško glas, bez naglaska.
Elektronski podešen. Neprepoznatljiv.
Koliko je ljudi bilo tamo?
Dvoje. Čovek i žena.
Zašto to kažete?
Zato što je slabašna svetlost prodirala iz hodnika iznad.
Ali ne dovoljno jaka da mi omogući da vidim ko je to.
- Da, a ko je kuvao? - Ona.
Zašto?
Zato što muškarac ne bi razlikovao da li je peršun stavio
na filet ili na đon, eto zato.
- Koliko ona ima godina? - Ma hajde sada. Molim vas.
- Koliko ona ima godina? - Dvadeset i pet.
- Zašto? - Zašto?
Zato što ako čoveka mojih godina treba da kidnapuje žena,
on želi da ona ima 25, eto zašto.
- Opišite svoj povratak. - Povratak.
Bestelesni glas mi je rekao da sednem tako da su mi leđa okrenuta vratima.
Svetlo se ugasilo, vrata su se otvorila i oboje su ušli.
Osetio sam ubod u predelu leve ruke.
Sledeće što znam je da sam se probudio u bolničkom krevetu
a vi ste sedeli okolo i smišljali pitanja!
Hvala vam, gospodine Constantine. Bilo ste sjajni.
- To je ono što vi mislite. - U redu, hajdemo opet iz početka.
O, sranje!
Henry, zašto se tako smeješ?
Smejem se zato što sam srećan, Blanche.
To prolazi kroz tebe, Blanche, od tvoje prijateljice lda-e Cookson.
Ja sam njen vodič, Henry.
Prijateljstvo može biti potvrđeno samo kada se ne može poreći.
Reci Ida-i Cookson da smo mi ovde zahvalni
na toplini njenog srca.
Ono će čak postajati toplije, kad ona počne da stiče poverenje u vas,
počne da vam se poverava i prestane da krije od vas
svoje ili tajne svojih intimnih prijatelja.
Da li ste čuli ovo, gospođo Cookson?
Da, Madam Blanche.
Henry, želela bih da potražiš Walter-a za nas.
Pretraži svako kamičak na obali dobrote, sve dok
moja prijateljica Ida Cookson ne uspostavi ljubavnu komunikaciju
sa njenim dragim, pokojnim mužem.
Pokušaću Blanche.
Ali prvo se izmaglica mora malo razići, i veo se mora podignuti
da bi propustio svetlo koje će nam pokazati put.
Ah, ja sam spremna, Henry.
Spremna! Spremna da te pratim gde god budeš želeo.
Gde? Gde me vodiš, Henry?
Da, da, da! Vidim.
Vidim kako me pozivaš rukom.
O, kako lepa bašta, Henry.
Moj, moj. O!
Da li je to - Da li je to tamo statua?
O! Da li bi čovek koji stoji pored fontane mogao biti Walter?
- Kako možeš to da mi radiš? - Trebaju mi tvoji ključevi od kola.
- Žurim. - O!
Da li shvataš kako možeš naškoditi mojoj psihi, upadajući na ovaj način?
Samo mi daj tvoje ključeve. Trebaju mi.
Da, Henry! Zašto?
Locirao sam ćerku šerifa Rainbird-ovih.
- O neću da idem kao taksi vozač. - O!
- Šta ću ja bez kola? - Ne zanima me šta ćeš.
- Uzmi taksi. Samo mi daj ključeve. -Drveće se njiše!
A grane se razdvajaju!
Ali ovde nema nikoga! Evo ti.
Vidim senke svuda okolo! Vazduh postaje hladniji!
Svetlost... bledi. Zbogom Henry!
O!
Da li ste pronašli Walter-a?
- Gde? - U kuhinji.
Jesam.
Da li bih mogao da porazgovaram sa vama na trenutak, gospođo Hannagan.
Pa naravno. Da li se mi znamo?
Ne, ja sam Frank McBride, iz advokatske firme Ferguson & McBride
i zanima me da li vam ne bi bio problem
da mi odgovorite na par pitanja u vezi vaše prošlosti.
- Moje prošlosti? - Mm-hm.
Potpuno je nezanimljiva.
Mislim, što bi vas to zanimalo za ime Boga?
Pa, recimo da, uh,
informacije koje me interesuju mogu da vrede mnogo novca.
- Je li? Kome?
Pa, stići ćemo do te prijatne teme za koji minut, ako nije problem.
- OK. - O, odlično.
Sada, što ne bismo počeli od samog početka.
- Vaši roditelji. - O, oboje su mrtvi. Neka počivaju u miru.
- Vaš otac je bio šofer, je li tako? - Kako ste to znali?
Radio je kao šofer kod porodice Rainbird.
Ponovo tačno! Vi bi trebalo da budete prokleti detektiv, gospodine McBride.
Nisam baš siguran, draga moja.
Sada, da li se iz tog perioda sećate nekoga, uh,
ko je bio blizak prijatelj vašeg oca?
Uh, tu je bio neki čovek. To je bilo davno, davno, dok sam ja još išla u školu.
Uh, tu je bio i tip sa kojim je moj otac obično pio pivo
i igrao bilijar dole u selu.
Taj Harry Shoebridge je držao prodavnicu živine sa svojom ženom, Sadie.
- Shoebridge.
Da. Posao mu je uvek išao loše,
čal i kada su vremena bila dobra.
a ona je imala toliko pobačaja
koliko su druge žene imale rođendana.
Pa, prestali su da pokušavaju, i odselili su se
u Barlow Creek i, uh, mislim da su usvojili dete.
- Dečaka? - Da. Odojče.
Ali, znate, nisam baš sigurna.
S-sve to mi je maglovito i-i uh
stalno ga povezujem sa -
- Pa, sećam se da se jedne noći
moj tata vozio sasvim sam
do Shoebridge-ovih, a onda se gadno
posvađao sa mamom zato što je došao kući u 4 sata ujutru
i nije hteo da joj kaže šta je radio, ni gde je bio.
Kada je moj tata umro, počivao u miru -
moja mama je bila užasno ljuta na Shoebridge-ove,
jer se nisu ni došli na sahranu.
- A onda je saznala zašto. - Zašto?
Godinu dana ranije, otišli su na svoju sopstvenu sahranu.
- Mrtvi su? - Mm-hm.
- Izgoreli su zajedno sa kućom. - Pa, šta je bilo sa sinom?
Gospođo Hannagan! Zar ne vidite mušterije?
- O, da. Da. Odmah dolazim. - Odmah će doći, gospođo.
U-uh, slušajte, um, gospodine McBride,
- ako vam je ovo išta koristilo - - Gospođo Hannagan!
- Da. - Sačekajte trenutak.
Gde mogu da potražim sina Shoebridge-ovih?
Pa, pokušajte na groblju u Barlow Creek-u.
- Kako to mislite na groblju? - Nisam sigurna, ali mislim da je i on mrtav.
Izvinite!
- Ćorsokak, Blanche.
Mrtav je i zakopan.
- Čuvar. Mogu li vam pomoći? - Ja sam samo porodični prijatelj.
Niko nije ostao. To su nečista posla.
Mislite na vatru?
Nikada nisam voleo te višestruke sahrane.
Povlače za sobom mnogo posla i to sve odjednom.
Umrli su zajedno, ali ipak nisu
sahranjeni u istoj grobnici.
Kako to?
Nemam pojma.
Evo. Pogledajte.
Umro 1950. Umro 1950.
Obojica su umrli istog datuma.
Stari spomenik.
Ovo je praktično novi spomenik.
- Ti si mi neki pametnjaković, jel' da? - Što? Da li sam otkrio nešto što ne treba?
Pa, drago mi je što smo se upoznali.
Bolje da se vratim poslu. Imam puno posla da završim do sutra.
Marcella, utišaj tu prokletu stvar.
- Ne čujem ni svoje sopstvene misli.
Kako očekujete da se sećam ičega što se desilo tako davno?
Moraću da pretražim svoju arhivu da bih došao do tih informacija.
Pa, gospodine Wheeler, ne bih želeo da insistiram...
- Da vam kažem nešto, gospodine McBride?
Vi advokati ste svi isti.
Problemi, problemi, problemi.
Pa, hajde. Nemam ceo dan.
Koje godine rekoste da je porodica umrla?
Uh, 1950.
Kog meseca?
Tu vam ne mogu pomoći.
- Shoebridge. - Mogu li da sednem?
- Shoebri- Da, samo izvolite.
Shoebridge. Shoebridge.
O, evo ga. Shoebridge: Harry i Sadie.
Veliki mermer. Model 28.
Plaćeno u celosti. Ček broj 93.
Prva crkva svetaca sudnjeg dana, Barlow Creek.
Šta je sa sinom?
- Edward Shoebridge. To im je sin. - Edward?
- Aha. - OK. Nema.
- Ništa. - Kako to mislite, ništa?
Mora da ima nešto. Možda piše kasnije.
Sačekajte trenutak. Vi govorite o Eddie-ju Shoebridge.
- Njegov nadgrobni spomenik? On je postavljen kasnije.
Mislim, uh, '65.
Naravno, sećam se klinca.
Nije baš bio popularan ovde. Neki kažu da je sam zapalio vatru
da bi se oslobodio svoje porodice, a da je zatim nestao
Da bi izgledalo da je i on izgoreo u požaru.
- Nikada nisu našli njegovo telo. - U grobnici nema tela?
Pa, koliko se ja sećam, to je bio razlog zbog koga lokalni paroh
nije držao nikakvo opelo Eddie-ju.
Pa, zar ne postoji umrlica?
Ne bih znao. A i nema potrebe da znam.
Ja sam samo biznismen, gospodine McBride.
- A, evo ga.
Edward Shoebridge. Poseban granit.
Naručen 12. novembra.
Plaćen 18. novembra, 1965.
395$.
Zanimljivo. Plaćen je u kešu.
- To se obično ne radi. - Ko je to uradio?
Ne znam, gospodine McBride.
Pretpostavljam da nije želeo da mu se zna ime.
Pa, kako to mislite, on?
- Uprevo ste rekli on. - Jesam, zar ne?
Pa, znate, čini mi se da se ipak sećam
da je to bio muškarac.
Da. Mlađi tip.
Proćelav. Rekao bih u kasnim dvadesetim.
Da li ste ga ponovo videli kada ste, uh...
postavljali nadgrobni spomenik?
Mi to ne radimo. On je došao i sam ga pokupio.
Da, sada se sećam. U kamionu sa dizalicom.
- Znate onom koji koriste šlep službe. - Kapiram.
Ne, ovde nema umrlice na ime Edward Shoebridge,
samo na imena Harry J Shoebridge i Sadie L Shoebridge.
To je sve što imate?
Pa, ima i ovo.
Izgleda da je to prijava za umrlicu
na ime Edward Shoebridge, koja datira od 4. novembra, 1965.
Ukoliko prijava ne može da pruži nijedan dokaz smrti
osobe čije telo nikada nije nađeno
i ne može da ponudi nijedan medicinski dokaz smrti
i ne postoji nikakav dokument koji potiče iz patološke laboratorije, prijava se odbija.
Podnosilac, kada je informisan, može podneti molbu za pokretanje sudskog postupka,
poništavajuči time rešenje.
Da li piše ko je bio podnosilac prijave?
Da. Zahtev je podneo Joseph P Maloney,
Glavna ulica broj 426, Barlow Creek.
- U redu. Hvala vam. - Nema na čemu.
- Do vrha? - Molim vas.
- Želite li da pogledam ispod haube. - Molim vas, ako možete.
- Budite pažljiviji sa tim šibicama. - O. U pravu ste.
Izvinite.
- Ovo je vaša kuća? - Aha.
Onda mora da ste vi, uh, J Maloney.
Recite mi da li je J od John ili od Jim?
- Joe. - Dobro.
-Sve je u redu.
Čudno, skoro da vam uopšte nije falilo gorivo.
Nije vam falilo ulje - Pretpostavljam da niste došli zbog kola, huh, gospodine?
Možete li mi obrisati vetrobran, molim vas?
Ne brinite.
Da slučajno ne znate tipa po imenu Edward Shoebridge?
Nekada je živeo ovde.
To ime mi ne znači ništa.
Šta će vam taj, uh, kako li mu beše ime, Shoebridge?
Aha. Pravna stvar.
- Vi ste advokat? - Aha.
Zovem se McBride. Frank McBride.
Prvi put da razgovatam sa advokatom a da ne moram da platim to.
Ustvari, gospodine Maloney, pričajući sa mnom možete da zaradite nešto novca.
Zar?
Spreman sam da vam odmah platim razumnu sumu novca,
za bilo koju informaciju koja me može odvesti do Eddie-a Shoebridge.
Tamo odakle sam ja advokati obično nose loše vesti.
O, ne. Ovog puta ne. Ovog puta su to dobre vesti.
Ustvari, mislim da će Eddie Shoebridge
biti oduševljen kada čuje šta imam da mu kažem.
Šta ćete da mu kažete?
Pa, moj klijent je tražio da to bude strogo poverljivo.
Ko vas je zaposlio da nađete tog momka?
- I to je poverljivo. - Naravno da bih voleo da vam pomognem, gospodine -
Poslovi ovde ne idu tako dobro.
- Mislim da možete da mi pomognete. - Zar?
Znate, ljudu iz okoline mi govore da je Eddie Shoebridge mrtav.
Pa, ako je mrtav, izgleda da neće moći da čuje
sve te dobre vesti koje imate da mu kažete, a?
Ja mislim da je on živ.
Očigledno je da ne održavate ova kola baš čistim.
Hoćete li mi reći zašto ste podigli nadgrobni spomenik nad praznim grobom,Maloney?
Kakav nadgrobni spomenik?
Onaj koji ste platili 395$ davne 1965.
Gospodine, dugujete mi 2.47$.
Dve nedelje pre toga, otišli ste u okružni sud
pitali za dokaze o smrti Edward-a Shoebridge,
i bili odbijeni.
- Hoćete li mi dati vašu kreditnu karticu? - Ne.
Kreditne kartice više nisu u modi.
Kao i vi i ja preferiram da plaćam kešom.
Sada, ovo je moj lični favorit.
Zar nije izvrstan?
Verovatno je preskup za mene.
Mogu li vam pomoći, gospodine?
Izvinite. Odmah se vraćam. Uh, gospođo Clay?
Možete li da se za trenutak pobrinete za gospođu Cunningham?
Naravno, gospodine Adamson.
Veoma mi se sviđa.
Hej Eddie. Ti stari kučkin sine.
Isto se odnosi i na tebe. Sada preferiram Arthur Adamson.
Šta do đavola radiš ovde?
Hteo sam da te vidim zbog nečega što je izgledalo hitno.
Zar nisi mogao da mi telefoniraš?
O nekim stvarima ne možeš da pričaš preko telefona.
Hey, uh, imaš li neki alkohol ovde?
U redu, Joseph. O čemu se sada radi?
Tvojoj ženi treba novi zamrzivač?
Majci je potrebna nova operacija? Kladioničari prete da će da te ubiju? Šta?
Ma hajde Eddie. Po tebi ispada da sam naki parazit.
Nije da ti nisam zahvalan na svim tvojim zaslugama.
- Da li sam ikada imao izbora? - OK, OK. Evo o čemu se radi.
Pre svega, moram da te pitam nešto.
- Izvoli. - I kažem ti, bez sranja, Eddie.
Da li ti pada na pamet ijedan razlog, zbog koga bi iko njuškao po tvom životu
posle svih ovih godina?
Ne, ne pada mi na pamet. Zašto?
Pa, jedan tip je došao danas na pumpu
pokušavajući da locira Eddie-a Shoebridge.
Tvrdi da je advokat i da ima dobre vesti za tebe.
Nije hteo da kaže, za koga ili šta radi.
Sebe naziva McBride. Znao sam da je varalica čim sam ga video.
- Policajac? - Nema šanse. Pravi je amater.
Potražio sam njegovu registraciju u birou-
Čak ne vozi ni svoja sopstvena kola.
Blanche Tyler, 17 Castle Heights Road.
- Kako izgleda? - Visok je, mršav, ima oko 35.
Lula mu je uvek upaljena. Pitao je gomilu glupih pitanja.
- Šta si mu ti rekao? - Ništa. Ni jednu prokletu stvar.
Nisam ni morao. Sve je znao -
za lažni nadgrobni spomenik koji si mi tražio da podignem,
kako sam pokušao da te zvanično proglasim mrtvim.
Kučkin sin je rekao da misli da si još uvek živ.
On te traži Eddie.
A bilo koji kučkin sin koji traži tebe
traži ustvari mene.
Pa,
ko god da je, neće me naći.
Previše brineš, Joseph.
Da, ja previše brinem. Naravno, ti si samo isplanirao požar,
i zaključao svoje matorce u spavaću sobu.
Ja sam sipao benzin. Ja sam zapalio novine. - I ja sam ti zahvalan.
Najsrećniji dan mog celog neslavnog detinjstva.
U redu, ako hoćeš da se sprdaš oko toga, meni odgovara.
- Pronaći ću tog tipa. - I onda ćeš da uradiš šta?
Ovo.
- Nikada se nećeš promeniti, zar ne? - Ti nemaš prava da se žališ.
Uvek sam bio tu, kada sam ti bio potreban, zar ne?
Pazi, skloni tu stvar.
I slušaj me. Želim da se vratiš u Barlow Creek.
Nemoj raditi, ni govoriti ništa.
Pusti me da poradim na tome na svoj sopstveni, mirni način.
I ako mi budeš trebao zbog bilo čega, kontaktiraću te.
OK?
Ti si šef, Arthur-e.
Zar nije dirljivo to što je... savršeno ubistvo
održalo naše prijateljstvo tokom svih ovih godina?
- Bolje ti je da veruješ u to.
- Žao mi je što vas uznemiravam, gospodine Adamson.
Ovde su dva gospodina iz policije koji bi želeli da vas vide.
Recite im da ću odmah izaći.
- Isuse Hriste, Eddie!
Sačekaj ovde.
Arthur Adamson. Gospodo, šta mogu da učinim za vas?
Žao nam je što vas uznemiravamo, gospodine Adamson.
Andy Bush, iz inspektorata a ovo je poručnik Peterson.
- Zdravo. - Zadovoljstvo mi je.
Nema sumnje da ste čitali, ili čuli, o kidnapovanju Constantine-a.
Inspektore, moram vam priznati nešto.
Kada sam čuo za veličinu tog kamena, zagrcnuo sam se.
- Naravno, govoreći profesionalno.
Pa, ne treba da se osećate diskriminisano, gospodine Adamson,
mi rutinski proveravamo sve trgovce draguljima i sve prodavnice nakita u gradu.
Pa, polaskan sam.
Da li ste, kojim slučajem, primetili bilo šta neobično, gospodine Adamson?
Bilo kakve neobične promene na tržištu
malog i velikog kamenja u toku poslednjih par dana.
- Apsolutno ništa. - Shvatam.
Koliko vidim vi krećete od pretpostavke
da je taj, uh, kamen koji je dat za otkup, isečen na manje dragulje.
- Tačno tako, gospodine. - To ima mnogo smisla.
- Mi tako mislimo.
Ako mogu da se usudim da predložim nešto,
izgleda da bi ste trebali da proverite i
antikvatnice i tržišta polovnog nakita.
Oni kupuju od svakoga,
dok mi zlatari kupijemo isključivo od ovlašćenih prodavaca.
- To je već urađeno, gospodine Adamson. - Oh!
Mislim da smo gospodinu Adamson-u već oduzeli dovoljno vremena.
Pa, žao mi je što nisam mogao više da vam pomognem.
U svakom slučaju, ako budem čuo za bilo kakvu neobičnu transakciju na tržištu,
obavestiću vas.
- To bi smo zaista ceniti. Veoma smo vam zahvalni. - Čuvajte se.
- Doviđenja, gospodine. - Prijatan dan. I srećno!
Gospođo Clay, zatvorite kada budete hteli. Ja moram da obavim neki posao.
Izaćiću na zadnji izlaz.
- Laku noć. - Laku noć.
Vaša prijateljica, Blanche Tyler je spiritualista.
Spiritualista?
To piše na reklami. Ali, nema nikoga kod kuće.
Duša nikada nije kod kuće. Upadaj.
Šta misliš da bi trebalo da uradimo?
Čekaćemo. Mi još uvek ne znamo ko je taj čovek.
- Moraš li? - Mm-hm.
To mora da je ona.
To mora da je tip sa lulom koji je svraćao do Maloney-a.
Taksista.
Lumley. Lumley, šta je bilo? Gde ideš?
Idem kući u svoj sopstveni krevet gde ću moći malo da odspavam.
Ne, ne ideš.
Blanche, da li ti samo na to misliš?
Da li to čuvaš za kišne dane?
Dušo, nikada ne znaš kada ti može zatrebati.
Nisi baš ljubazan, Lumley.
Blanche, suviše sam umoran za to. Ne bih ti bio od koristi.
- Ti mi nikada nisi od koristi!
- Uvek si suviše umoran kada si mi potreban.
... tako da možemo sakupiti ogromnu sumu novca, ti to zoveš beskorisnim?
Ti znaš o čemu ja govorim? Uđi unutra i prestani da praviš probleme.
Ne večeras, Josephine. Odoh ja.
- Ostavljaš me na cedilu. - Ako možeš tako da kažeš, ti si nezahvalna kučka.
- Šta je bilo sa dogovorom za sutra? - Šta sa tim?
Imam nešto važno da uradim. Hoću da budeš siguran u vezi Eddie-a Shoe-
- Razgovaraj sa njim!
Koliko puta ćeš mi to reći?
Koliko puta treba da ti kažem da sutra moram da taksiram?
Tako da će to morati da sačeka do nedelje.
Bolje mi ispričaj ukratko o čemu se radi. Zbunjena sam.
Jednostavno je. Taksista živi sa
nimfomankom po imenu Blanche Tyler, koja je medium.
Ne pitaj me zašto, ali oni su očigledno na tragu
nekom avetinjskom Eddie-u Shoebridge.
Na sreću, nisu na tragu tvog i mog omiljenog kidnapera.
Kako možeš biti tako siguran?
Čuo si ga kako govori o sakupljanju ogromne količine novca.
Da to nije možda nagrada koja je ponuđena za naše glave?
Tu si u pravu, Frances, stara moja.
Samo vreme će pokazati da li je to tako.
Jedna stvar je sigurna.
Nećemo menjati naš plan igre. Ne sada.
Kupi mi piće, Arthur-e.
Sjajna kola. Limuzina?
Henry, zašto on vozi tako brzo?
Šta je to? Na sedištu pored njega?
Čujem zvuk bebinog plača. Požuri Henry, pre nego što nestane.
Pitaj - Da, znam.
Sada ga vidim.
Uniforma. Šofer.
Reči! Henry, potrebne su mi reči.
Ko? Šta?
Šofer Rainbird-ovih?
Dobri Bože. Stari Michael O'Keefe, naš šofer.
Gde Michael ide?
Henry, pitaj ga gde nosi Harriet-inu bebu.
O, slike mi se suviše brzo menjaju.
Teško da mogu da ih razaznam.
Henry, groblje, nadgrobni spomenik?
Ne sviđa mi se ovo, Henry.
Cipela(shoe). Most(bridge).
Cipela za most(Shoebridge)? O, nemoj mi to raditi, Henry.
- Pričajte sa šoferom. - O, Bože, nešto gori.
Kuća. Brzo Henry. Gori kuća.
Vodi me odavde.
Ne želim da gledam ovo.
Ne mogu da podnesem zvuk njihovog užasnog vrištanja.
Vrati se kod šofera, Henry. Dovedi nam Michael-a.
Gospođica Rainbird ga se seća.
Da, sećam ga se.
Madam Blanche, slušajte me.
Možete li me čuti?
Setila sam se nečeg drugog što može biti jako važno.
Sačekaj trenutak, Henry. Pre nego što odeš,
Gospođica Rainbird zaslužuje neki dokaz u vezi Harriet-inog deteta.
On je odrastao čovek
i mi moramo da znamo, da li je on srećan, Henry?
Da li je živ, da li je dobro i da li je srećan?
Ako ne možeš, ne možeš.
Ja ne mogu da te nateram.
Da. Naravno da će razumeti.
Onda, do sledećeg puta. Zbogom.
Zbogom, ljubavi moja.
- Šta se desilo? - Zar se ne sećate?
- Ni jedne jedine stvari. - O, to sada nije ni važno.
Slušajte, slušajte, Madam Blanche.
Vaš Henry me je podsetio na nešto sam potpuno zaboravila.
Kada je naš jadni stari šofer, Mike, shvatio da umire,
pisao mi je i rekao da na ovoj planeti postoji samo jedna osoba
koja je obećala da će uvek znati
gde se nalazi Harriet-in sin dokle god on bude bio živ.
Ta osoba je krstila novorođeno dete.
I postoji još nešto što vam mogu reći.
Nemoj da mi kažeš. Pustiti me da pogađam.
Pet stotina.
Ni peni. Čak ni stotinu za troškove.
To je sve ili ništa, George,
dok ne budem mogla da kažem njegovo ime i adresu.
Isuse, Blanche.
Međutim, dala mi je veličanstven trag.
- Znači idemo ponovo. - Ne, ti ideš...
kod čoveka koji ti može reći da li je Shoebridge živ ili mrtav.
- Ko je to? - Biskup Wood iz katedrale Svetog Anselm-a.
- Sveti Hriste, Blanche. - Ne, George, ne on.
Biskup Wood iz katedrale Svetog Anselm-a.
Nekada je bio paroh i krstio je Shoebridge-ovu bebu.
Izvinite.
Žao mi je.
Da li znate kako, uh, mogu da zakažem sastanak sa biskupom Wood-m?
Ako želite da zakažete za danas,
morate to da sredite sa kapelanom.
Koji je kapelan?
Kada služba bude gotova, pokazaću vam gde da idete.
O, draga.
- Šta nije uredu sa biskupom? - Nemam pojma. Mislite li da je bolestan?
Znaš, pomerao se. Da li si siguran da si mu dao dovoljno?
Uobičajenu dozu. Izgledao je tako bezopasno.
Kada sam kao mali živeo na selu,
uvek sam se pored njega osećao kao da sam zao.
- A pogledaj me sada. - Ja se sećam godinama mlađa.
Znaš, još jedan ovakav i bićemo prirodno sedi.
To je bio neverovatan posao. Stvarno mislim da je vredeo više od milion.
Žao mi je, dragi, ali ja neću da se vraćam
i ponovo pišem zahtev za otkupninu koji sam ostavila u molitveniku.
Moraćeš da budeš dobar momak i da prihvatiš milion.
Bila si predivna, Fran. Jednostavno predivna.
- Bila sam uplašena. - Rekao sam ti da će biti sve u redu, zar ne.
Ljudi u crkvi su samo stajali i gledali.
Nisu skočili, rastrčali se okolo i pravili buku.
Svi su bili pobožno ljubazni.
Hoćemo li da nastavimo da čestitamo sebi,
ili bi sada želeo da govoriš o njemu?
- Kome? - Kome.
Čoveku sa lulom.
- Znači videla si ga tamo, a? - Živog i zdravog.
Misliš, ubrzo mrtvog.
Sada nema sumnje o tome koga juri.
Šta planiraš da uradiš sa njim u vezi, dragi,
osim da mi jednostavno ne kažeš?
Ne planiram da uradim bilo šta u vezi sa njim.
Joe Maloney je želeo taj posao. Dobio ga je.
Zvaću ga čim budemo stavili našeg gosta u njegovu sobu.
Bila sam u pravu u vezi tog blesavog taksiste.
Prvi put u životu, mrzim što sam bila u pravu.
Pa, kako je do đavola mogao da zna da ćemo biti tamo
kada smo ja i ti jedine osobe na svetu koje su to znale?
Nešto mi je palo na pamet.
- Verovatno je glupo. - Reci.
Veruješ li u EOP?
Ekstra osetljivu percepsiju, spiritualnih fenomena.
Kako to misliš? Madam kako-li-se-zvaše?
Blanche Tyler.
Isuse.
Ti i ja znamo da su to gluposti, ali možemo li priuštiti sebi da grešimo?
Bojim se da će naša dva svadljiva ljubavnika doživeti fatalnu nesreću.
O, Bože.
Ali Maloney neće biti raspoložen da to uradi, zar ne?
Naravno da će biti. Veoma.
Verovaće da je tome štitio sebe i svog starog ptijatelja.
Ne želim da znam za to. OK?
- Obećej mi Arthur-e. - Ma hajde, sada, draga.
To i jeste ono što je tako uzbudljivo u vezi sa svim ovim.
Krećemo se kao jedan. Sve radimo zajedno. Ništa ne krijemo.
To je bio pravi nemar, izgubiti ga na taj način. On je bio sve što smo imali.
Nisam ga izgubio. Bio je kidnapovan.
Zašto bi iko želeo da uradi tako nešto biskupu?
Zbog otkupa, glupačo. Traženo je milion dolara.
Ne mogu da se povratim. Znaš, bio sam baš tamo.
o, zaboravi na milion. Šta je sa naših 10000?
Šta ćemo sada da radimo, Lumley?
Šta ću da kažem gospođici Rainbird?
Pretpostavljam da ćemo Henry i ja ponovo premoriti
Radeći tvoj posao za tebe.
Kako to misliš, moj posao? Moj posao je da vozim prokleti taksi,
za ime Boga.
- A počevši od ovo minuta, to je upravo -
- Upravo šta? - Javi se na telefon.
Halo? Ko?
Gospodin Maloney?
Barlow Creek? Prihvatam poziv.
Zdravo.
Možete li govoriti malo glasnije, gospodine Maloney?
Rekao sam, da sam vas našao pomoću vaših registarskih tablica.
Mislim, ako još uvek tražite tamo nekog Eddie-ja Shoebridge-a,
možda imam nešto za vas. - O.
Otkud to da ste se predomislili, gospodine Maloney?
Nisam ništa rekao vašem čoveku jer sam mislio da to nije njegova stvar,
ali razmišljao sam o tome i zaključio da bi mi novac dobro došao.
I zato sam spreman da vas za određenu nagradu, odvedem do nekoga,
ko zna ženu Eddie-a Shoebridge-a.
- To će vas dosta koštati.
O, ne budite blesavi, gospodine Maloney.
Pored mene je moj advokat
i on kaže da će 100$ biti dovoljno da nas odvedete do nekoga.
Neka budu dve.
O, u redu. Dogovoreno.
- Gde ćemo se naći? - Vi i taj vaš prijatelj advokat,
se dovezite do Abe i Mabel-a i naći ćemo se tamo u dva sata.
- Abe i Mabel-a? - To je kafana na putu za Mt Sherman,
Oko pet milja udaljena od puta broj 22.
- Znate li gde je to? - Da. Zašto tako daleko?
Možemo li da se nađemo negde malo bliže?
Desilo se da je osoba kod koje hoću da vas odvedem, tu u blizini.
Razumem. Gospodine Maloney da li vi to hoćete da kažete da je Edward Shoebridge ješ uvek živ?
Ništa vam neću reći, dok ne budem video novac, u dva sata.
- Šta misliš? - Zvuči mi sumnjivo.
Znam.
Ali čak ni to ne zvuči loše kad nemamo ništa bolje.
Šta možemo da izgubimo? On je jedini trag koji nam je ostao.
Imaš li 200$ kod sebe?
Ne pravi se naivan.
Naravno da ne. Napravi mi još jedan ovaj.
Ne treba ti još jedan. Već imaš taj. Imamo samo dva sata da stignemo donde.
- Poješću ga u kolima. - Hajde.
Nemoguć si.
Dva piva, molim vas.
Mora da kasni.
- Hvala vam.
Vi deco sedite tamo.
- Kako je danas bilo u nedeljnoj školi? - Bučno.
- Pet koka-kola, molim te. - Mi nismo pravili nikakvu buku.
Tačno. Zato i jeste ovde.
Ne krivi mene.
- Da li sam ja išta rekla?
- Zdravo. Žao mi je što kasnim. - Doneću ti stolicu.
- U redu je. Sešću ovamo. - Ja ću sesti sa tobom.
Gledaj kako su providni.
Ne budi skaredan, George.
O.
Hvala vam, draga moja.
Samo se potrudi da ostaneš trezan, hoćeš li?
Ah!
On neće doći.
Pa, to bi bilo to.
George, zašto toliko žuriš?
Samo uspori malo, hoćeš li, molim te?
Rekla sam ti da ne voziš tako brzo, George!
Ne znam šta nije u redu. Izgleda da se gas zaglavio.
George, za ime Boga, uspori, hoćeš li?
- Ne mogu.
Moj hamburger hoće napolje.
Gas se... zaglavio.
Koristi kočnice!
- Ne rade. Šta?
- Kočnice ne rade. - Kako to misliš?
- George! - Ma hajde ženo. Ne vuci me.
Nisam ja kriv. Kočnice su te koje ne rade.
Postaje mi užasno loše, George.
Blanche, daviš me, za ime boga.
George! Uradi nešto!
Spuštaj nogu dole.
Povuci ručnu! Spusti se i povuci ručnu kočnicu.
- Povuci je! - Vučem je!
Sklanjaj ruke sa ipravljača. Povuci ručnu!
- Vučem je. - Povuci je.
Hajde.
Sklanjaj ruku sa prokletog volana!
Spuštaj tu prokletu nogu!
- Moram da se sklonim sa ovog puta.
Drži se, Blanche.
Zar ovo nije bilo zabavno?
- Proklet bio George Lumley! - Šta ti je?
- Nisam ja kriv. Malony je. - Nije on vozio!
Naravno, on je sjebao kola i pokvario kočnice.
- Maloney? - Da.
Misliš da je to bila slučajnost, Blanche?
A?
Tvoja kola... će biti vam upotrebe nekoliko dana.
Pa hajde da nađemo drugi način da stignemo kući.
George. Da li si dobro?
Mm-hm. Mislim da jesam. Kako si ti?
Ja sam OK. Žao mi je.
- Misliš li da je Maloney želeo da poginemo? - Mm-hm.
Zašto bi, za ime Boga, neko hteo to da nam uradi?
Ne znam, ali možeš da se kladiš
da to ima neke veze sa tvojim misterioznim prijateljem, Eddie-em Shoebridge-om.
Maloney ga je verovatno sahranio u svom zadnjem dvorištu.
I ne želi da mi to saznamo.
Onuda.
Zdravo vi tamo. Žao mi je što kasnim.
Čestitam ti na sjajnom poslu koji si obavio na našim kolima, Maloney.
Šta vas dvoje radite na sred puta?
Ti savršeno dobro znaš šta mi radimo na putu, Maloney.
Ti mora da si Blanche Tyler. Drago mi je što sam te upoznao.
Gde su vam kola?
Recimo samo da nisu baš u voznom stanju, ako znaš na šta mislim?
Uskačite. Ja ću vas odbaciti do najbliže stanice.
Ne, hvala. Ne vozimo se u mrtvačkim kolima.
Mislite da sam ja došao ovde samo iz zajebancije.
Želite li da vas odvedem do osobe koja zna ženu Eddie-a Shoebridge-a?
Zašto ne odeš ovog puta sam, Maloney? Mi bi smo to propustili.
Tako je šarmantan.
Ko je to?
To je Maloney. Juri nas.
Hajde.
Hej, ljudi, hajde da se gubimo odavde.
Bolje da odemo po policiju.
I izgubimo naših 10000$?
Mogu li vam nekako pomoći, gospođo?
- Volela bih da pogledam neke narukvice. - Zanima li vas nešto posebno?
Imate li nešto sa tirkizom, ili možda sa biserima?
- Da li nešto nije uredu sa našim gostom? - On je OK.
Dala sam mu odličan ručak i novu bocu vina.
- Možda bi vam se nešto od ovoga svidelo? - Da li su ovo morski biseri?
Jesu.
- Šta radiš ovde? - Ovi izgledaju kao slatkovodni biseri.
Ova poruka je stigla preko KFAG-a.
Locirali su kamen koji smo tražili.
U Nju Jork-u. Harry Winston.
Pedeset tri karata.
Ovi su veoma lepi. Koliko oni koštaju?
315$ sa porezom.
Kada ćemo ga preuzeti?
Sutra uveče, u 9 i 30.
Dobro.Idi kući sada.
Da li bi ste mogli da ostavite ovo sa strane
pa bih ja dovela muža da je pogleda?
Naravno, gospođo.
A sada loše vesti.
Pogledaj ovo.
Nesposobni kučkin sin. Uprskao je.
Sada ćemo sami morati da eliminišemo ono dvoje.
- Sami? - Tačno tako.
Sutra uveče, čim budemo vratili našeg gosta.
- Ja to ne mogu. - Moraš.
Zapamti: i u dobru i u zlu.
Prekini! Prekini!
- Da li ste se odlučili u vezi ovoga? - To bi bilo u redu.
Upakovaću vam ga.
Ali to što si ostavio iza sebe kao svoj dragoceni dar žuvotu
bilo je više od toga, mnogo više od toga.
Da, Joseph-e Maloney, ti si bio darežljiv čovek.
Davao si i srce i dušu.
Davao si ono što je bilo najbolje u tebi,
a više se i ne može očekivati od smrtnika na ovoj zemlji.
Izuzetno si voleo svoju ženu.
Darovao si svojim mrtvim roditeljima
svu brigu i pažnja,
strpljivost i utehu koja im je bila potrebna,
pred sam kraj njihovog života.
I oni koji su ostali
da žale za tobom, Joseph-e,
mogu se samo povinuti pred božanskim sudom našeg Gospoda,
koji je izabrao da te uzme od nas
u ovoj okrutnoj nesreći.
O, kako je velika slava našeg Gospoda.
Jer On zna sve.
I ništa se ne može sakriti od Njega.
I On će doći na Zemlju
o spasiće sve ljude koji budu slušali njegov glas.
I znajte, On pati zbog bola svakog čoveka.
Da, zbog bola svakog živog bića,
bilo čoveka, žene ili deteta.
Možete li me ostaviti na miru?
Zar vam nije dovoljno to što ste ga ubili?
Nije baš bilo tako gospođo Maloney. Bilo je obrnuto.
Vi. Vi ste sve počeli kada ste došli ovde
i petljali se u ono što nije vaš posao.
Odlazite sada. Molim vas!
- Gospođo Maloney, moram da pričam sa vama. - On je mrtav i zakopan.
- Nemamo o čemu da pričamo. - Zašto on nije želeo da ja
tragam za Eddie-jem Shoebridge-om? - Ja vas ne slušam.
Gubite se!
Gospođo Maloney, vaš muž je pokušao da me ubije i vi ste to znali, zar ne?
Nisam.
Zašto ste uvek bežali od mene?
Da li vi shvatate da ste bili saučesnik u pokušaju ubistva?
- Ja nemam ništa sa tim. - Možda će policija misliti da imate.
- Želite li da odem u policiju? - Za ime Boga.
- Ne bi ste to uradili - - Recite mi gde je Eddie Shoebridge?
Ne mogu.
Gospođo Maloney, gde je on? Molim vas recite mi.
Ne postoji Eddie Shoebridge.
On je nestao u dimu pre 25 godina i otišao je u grad.
On sebe zove Arthur Adamson.
Arthur Adamson?
Ako otkrije da sam vam rekla, ubiće me.
Odlazite sada i nemojte mi se nikada više približavati.
Varalice! Varalice!
Sačekajte trenutak. Vi ste taj koji preteruje.
Ne, priznajem da sam možda propustio dva ili tri dana, ali ne više od toga.
- Reci mu da je strašno važno. - Ššš!
- Hajde, usprotivi mu se. - Zašto ja?
Zašto mislite da sam ja prešao sve te ekstra milje?
Šta je sa tim malim drkadžijom, Herbie-m, ili, uh, Al-om, onim iz dnevne smene?
Razumem. Biću tamo.
Da, obećao sam da ću doći.
Odgovor je ne.
Rekao je da moram da odradim smenu i to da moram da je odradim noćas.
I Blanche, učini mi uslugu.
Molim te ne otežavaj mi.
Nisi se baš mnogo trudio.
Dušo, slušaj. Posle svih gluposti koje sam uradio zbog tebe,
fali mi vrlo malo da izgubim taksi
i da me šutnu iz udruženja.
Lumley, nisi mi jasan! Ne bi morao da voziš taksi
ako bi mogao da završiš sa ovim i pokupiš novac.
Ako, draga. Uvek postoji ako.
Ne mogu da živim od ako, a ne možeš ni ti,
dok se Julia Rainbird i ti šetkate po velikom nepoznatom.
Hajde, dušo. Najmanje što mogu da učinim je da se tu i tamo pojavim na poslu.
A i na kraju krajeva, zar ti nisam rekao ime tog tipa?
Ali telefonski imenik je pun Arthur-a Adamsons-a.
Veoma je jednostavno. Sve što treba da uradiš je da otkriješ pravog.
To je bar lako. Onoga koji ima blizu 40 godina
i malo se zbuni na pomen imena Eddie Shoebridge.
- Lako je. Uradićemo to sutra. - Bilo bi mnogo bolje sada.
- Ptica mi je u ruci Lumley. Molim te. - O, dušo.
Jedina ptica koja će biti u mojoj ruci -
žao mi je što moram ovo da kažem -
će biti volan i to od 4h pa do ponoći.
Naravno. Zašto bih ja dobio poljubac?
Baš kada sam počela da mislim da nisi nemoguć.
Možda ću to uraditi bez tebe.
E đavola ćeš.
Ma hajde sada. Molim te.
Taj tip Shoebridge je prošao kroz mnogo nevolja da bi ostao neotkriven.
Ti nemaš pojma u kakve probleme ti možeš da upadneš.
Kako god, on će zaboraviti na to
kada bude čuo za milione koje će dobiti.
O, Blanche, ma hajde.
Samo sedi dole na svoju lepu malu... zadnjicu.
I ja moram reći, da je ona prilično -
Ne, jeste. Vrlo atraktivna mala zadnjica.
Samo me sačekaj, OK?
A noćas kada budem došao kući, mi ćemo, uh -
Tačno. Vrlo lepo. Isplaniraj našu strategiju.
Znaš na šta mislim, draga?
Kome on još treba.
Vi ne biste trebali da budete Arthur Adamson, zar ne?
Izvinite.
Izvinite!
Zdravo. Da li ste vi Arthur Adamson?
Hej, Art!
Da?
A A?
Žao mi je. Upravo zatvaramo.
Razumem. Neću ništa da kupim. Da li je gospodin Adamson tu negde?
Bojim se da nije. Ali ako dođete sutra -
U redu.
Ali da bih bila sigurna da je to pravi gospodin Adamson,
- verujem da je on gospodin u četrdesetim godinama? - Da, tako otprilike.
O, to je prva ohrabrujuća vest koju sam dobila celo poslepodne.
Zar ne postoji neko mesto gde bih mogla da ga nađem bez odlaganja?
- Mislite večeras? - Da.
Pa, on obično ode direktno kući odavde.
Ali večeras bi to bila loša ideja zato što mislim da priređuje zabavu.
Znam da je otišao neuobičajeno rano iz nekog takvog razloga.
Da li postoji nešto što bih mogla da mu kažem ujutru?
- Ovo je lično. Stvarno lično. - O, razumem.
Možda bi ste voleli da mu ostavite poruku.
- Poruku? Vrlo dobro. - Da. Dođite ovuda.
Izvinite.
Hvala vam.
Nešto nije u redu?
Uh, samo sam, uh, razmišljala.
Umesto da ostavim poruku ovde,
možda bi bilo bolje da večetas pošaljem gospodinu Adamson-u telegram.
- Koja je njegova adresa, molim vas? - Pa, ne znam -
Uredu je. Mi smo prijatelji.
- Franklin-ova ulica 1001. - Franklin-ova 1001.
Mnogo vam hvala. Bili ste vrlo ljubazni.
Vi ste jarac, zar ne?
Ne, ja sam lav.
Tako sam i mislila.
- Pete, zdravo. - Zdravo Blanche, mala.
Da li si video George-a?
Otišao je pre par minuta, ali će se vratiti.
Odvezao je četvoro do River Valley-a.
- O, dragi. To bi moglo da potraje cele noći. - Vrlo lako. O čemu se radi?
- Možeš li da mu preneseš moju poruku? - Naravno.
- Samo mu reci da sam ga našla. - Da si ga našla?
- Tako je. Živi u Franklin-ovoj ulici 1001. - Franklin-ova 1001.
Tamo on živi o tamo ja odem upravo sada.
Ti si ga našla i tamo on živi i ti upravo ideš tamo.
- Hvala ti, Pete. - U svako doba, Blanche.
Hoćeš li da ponovimo još jednom kako da dođeš do mesta razmene?
Znam ga napamet.
Da li si dobro?
- Biću. - Sigurna si?
Moramo biti tamu u 9 i 30. Hajdemo.
Biskupe Wood, vrame je za polazak.
Imate li svoju mantiju na sebi?
Da, ali još nisam pojeo pile.
Žao mi je, vaša Svetosti.
Evo šta želim da učinite.
Stavite fotelju na sred sobe
okrenutu tako da gleda na suprotnu stranu od vrata i sedite u nju.
Lepo ćemo vas uspavati.
Ali to će trajati kratko vreme.
Mnogo vam hvala. Veoma ste pažljivi.
Kažite mi kada budete spremni.
Uzgred budi rečeno, još nisam skroz završio knjigu
koju ste bili tako ljubazni da mi date.
Mogu li, uh, da je ponesem sa sobom?
Sa našim otiscima na njoj?
Dobar pokušaj, vaša Svetosti.
Hvala vam. Da ne dužimo onda. Spreman sam.
U redu. Sada ću vam ugasiti svetlo.
Ne smemo kasniti. Pogledaj ko je to i budi pažljiva.
To je ona. Ta žena. Blanche Tyler.
Ovo je neverovatno!
- Da li je onaj taksista sa njom? - Sama je.
Ako ne obavimo ovu razmenu za 35 minuta -
Šta ćemo da radimo?
Ništa!
Do kasnije večeras.
- Otišla je. - Hajde. Idemo.
Žuri, žuri, žuri!
- Mislio sam da si rekla - - Znam.
- Gospodin Adamson? - Pazi na njega.
O, gospodine Adamson. Kako sam srećna što vas nisam propustila.
Izgleda da me niste čuli na ulaznim vratima.
Ja sam Madam Blanche Tyler, spiritualista.
Dobro veče, dušo.
Madam Blanche, pitam se da li bih mogao da vam predložim
da sklonita svoj auto sa našeg prilaza.
- Užasno kasnimo na sastanak. - Pa, da.
Kada budete čuli zašto sam došla, gospodine Adamson - ili da kažem Shoebridge?
- Uopšte vas neće biti briga što kasnite. - Moja draga damo,
- Tačno znam zašto ste došli ovde. - Kako možete da znate?
I zašto ste vi i vaš prijatelj, taksista,
njuškali okolo kao dva željna psa tragača poslednjih par nedelja.
Nisam imala pojma, gospodine Adamson.
- U redu, Madam Blanche, našli ste me. - Muzika za moje uši.
Savršeno sam spreman da čujem vaše zahteve,
kakvi god da su, ali ne sad trenutno.
Nema nikakvih zahteva, gospodine Adamson. Oh, ne, ne, ne!
Teško da se o tome radi. Julia Rainbird ne želi ništa od vas
osim privilegije da vas učini naslednikom celokupne imovine Rainbird-ovih.
Puno predivnih miliona i miliona.
Sada, ako je ona iopšte imala neke zahteve, to su bili zahtevi upućeni meni, da vas pronađem.
Spiritualistički, naravno.
Dajte da raščistimo ovo. Da li je to jedini razlog zbog koga ste,
možemo li tako reći, vodili istragu o meni?
O, da. I nemojte misliti da je to bilo lako.
O, gospodine Adamson, ja i George smo prošli kroz užasne stvari, zbog vas.
Pratili amo vaš trag od nahočeta
preko mladića po imenu Shoebridge, pa do čoveka po imenu Adamson.
O, ali, gospodine Adamson, evo vas, a evo i mene.
- Ovo je srećan trenutak za sve nas, zar ne?
To je biskup.
Da li iko zna da ste došli ovamo?
Niko ne zna -
Da li iko z-zna?
Ne. Niko živi.
Čak ni George.
Nemate zbog čega da brinete gospodine Adamson.
Obećavam.
Nikome neću reći... ni reč.
Izgleda da je gospođici Tyler potrebno malo odmora.
Hoćeš li uraditi onako kako ja kažem?
Ne. Ne.
Otključaj vrata.
Razvedri se, Fran.
Hajde da odemo i pokupimo novi dijamant za naš luster.
Vau. Divan je.
A sada da se pobrinemo za Madam Blanche.
O, Bože.
Blanche?
Možda je razlog što ja suviše pričam taj što ti ništa ne pričaš.
To je moj želudac, Arthur-e. On ne može da podnese ubistvo.
Ti misliš da sam ja srećan zbog toga?
Da je Joe Maloney bio efikasniji, do sada bi oboje bili mrtvi.
Možeš da uzmeš moj deo Arthur-e.
Možeš da zadržiš oba dijamanta za sebe, ako ćeš da završiš sa tim.
Reći ću ti šta ću da uradim.
Ako mi pomogneš da iznesem uspavanu lepoticu iz podruma, utovarim je u naša kola,
i odvezem do nekog napuštenog puta gde može da se desi samoubistvo,
obećavam ti da čemo završiti sa ovim.
- OK? - Šta ćemo sa taksistom?
Ako je ona bila u stanju da nas pronađe, siguran sam da će i on biti.
- Ući će nam pravo u šake. - Tvoje šake, ne moje.
Zar ne misliš da bi trebalo da siđemo i bacimo pogled na nju?
Prošlo je dosta vremena od kada smo joj dali injekciju.
- Ti uradi to. - OK.
Biće ti drago da znaš da je još u nesvesti.
- Blanche. - Ššš!
Jedan kraj ću staviti na akumulator
a drugi ću ubaciti kroz prozor.
Tako izvedeno, izgledaće kao samoubistvo.
Bolje sada da odemo i donesemo je.
Staviću je u naš auto. Ti ćeš nas pratiti u njenom.
Ti je uhvati za noge.
- Isuse, baš je teška.
George!
- Imam ih.
Blanche, sjajno si izradila ono dvoje. Još uvek si šampion.
Hvala ti, George.
Da li si svestan kolika je nagrada za ono dvoje?
Da.
Ali da li si svesna koliko će nagrada biti veća...
ako budemo mogli da nađemo dijamante i da ih vratimo?
Šta je sa tobom?
Ja -
Blanche, šta nije u redu?
Šta je?
Blanche, uspela si.
Ti si vidovita!
- Šta ja radim ovde na stepenicama? - Ti nisi varalica.
Stvarno si pronašla jedan. Pogledaj.
Jesam?
Pozvaću policiju preko telefona i ispričaću im dobre vesti
i pozvaću gospođicu Rainbird i ispričati joj loše.
Centrala, možete li me spojiti sa policijom.